МЕНОНІТСТВО В КОНФЕСІЙНОМУ ЛАНДШАФТІ ДОНЕЧЧИНИ (ХІХ – ПОЧАТКУ ХХ СТ.) (Українське Релігієзнавство, 2024)
У статті аналізується процес становлення та організації менонітських громад на Донеччині в кінці XVIII – початку ХХ ст. в контексті політики російського уряду з залюднення цих територій за рахунок переселенців з країн Європи. Аналізуються, узагальнюються та уточнюються тенденції та процеси, що були характерними для виникнення та розвитку менонітських громад як елементу тодішнього конфесійного ландшафту Донеччини упродовж всього періоду його існування у дорадянський період. Ставши елементом етноконфесійного ландшафту тодішньої Донеччини, європейські колоністи принесли культуру релігійного життя (яка частково вплинула і на релігійне життя оточуючого середовища), заснували поселення, значним чином сформували відповідну інфраструктуру, а головне показали різноманітність етноконфесійної картини Донеччини, де європейська складова стала однією з вирішальних. Менонітські громади Донеччини розглядаються як важливий елемент конфесійного життя регіону, як частина історії так званого «Євродонбасу», концепції, яка підкреслює європейське коріння регіону в цілому та релігійної його історії зокрема.