Творчість Івана Вишенського на проблемнополемічному тлі довколоунійних суперечностей кінця XVІ - початку XVІІ століття (Українське Релігієзнавство, 2007)
Творчість Івана Вишенського є одним із видатних ідейно-художніх явищ кінця XVI - початку XVII ст. Тісно пов’язана з перебігом тогочасних подій, вона засвідчила прихід в українську духовну культуру митця, який весь свій талант поклав на захист Українського Православ’я. Хоча, кажучи конкретніше, в особі Івана Вишенського правомірніше було б визнати апологета тих засад давньоукраїнського православ’я, речники якого рішуче спротивились заходам, пов’язаним з підготовкою, проголошенням та переведенням в життя православно-католицької унії на теренах Речі Посполитої. Проблема ця, як відомо, виявилась настільки вагомою і складною, що поділила український етнос пори його активного національного самоусвідомлення на два конфесійно протидіючих табори. За таких обставин «руська віра» та православна церква в цілому стали предметом особливого прив’язання, найдражливішим місцем, його національним знаменом і гаслом» або, як зазначав А. Річинський, ознаками народності. Цілком зрозуміло, що поважні, в тому числі й церковно-релігійні, підстави мали також речники православно-католицького об’єднання. Тому сама спроба об’єктивізації погляду на необхідність церковнорелігійної унії в межах Речі Посполитої, як і вдосконалення розуміння тих вихідних засад, якими керувався Івана Вишенський, потребує розширення й поглиблення тематичних викладів. У цьому сенсі завдання запропонованої статті нам би хотілося звести до стислого аналізу полемічних творів антиунійного змісту кінця XVI - початку XVII ст., тобто тієї доби, коли жив і творив Іван Вишенський, і які в той чи інший спосіб допоможуть осягнути їх суголосність чи суперечність творчому кредо митця.