(untitled) (Українське Релігієзнавство, 2025)
У статті досліджується роль червоного кольору в сакральній архітектурі та релігійних практиках ранньоземлеробських суспільств Трипілля та Близького Сходу. На основі археологічних даних Небелівського храмового комплексу та інших трипільських пам’яток автор аналізує систематичне використання червоних пігментів у храмових спорудах, святилищах і побутових місцях культу. Встановлено, що червоний колір відігравав фундаментальну роль у релігійно-обрядовій практиці, будучи не просто декоративним елементом, а складовою цілісної знаково-символічної системи, яка структурувала сакральний простір відповідно до міфологічних уявлень. Виявлено спільні риси в застосуванні червоних пігментів у культових спорудах трипільської культури та близькосхідних неолітичних комплексів (Чатал-Гююк, Телль-Брак, Айн-Газаль, Чайоню-Тепесі, Хачилар, Телль Карамель), що свідчить про існування архетипних уявлень або складних культурних взаємовпливів між ранньо-землеробськими спільнотами. Визначено основні ймовірні аспекти символічного значення червоного кольору: маркер сакрального простору, символ материнського начала, індикатор трансформації та переходу, елемент астрономічної символіки та засіб психоемоційного впливу під час ритуалів.